PREDEHRA
Helena Trojská
Pred 3000 léty se zde rozkládalo osudné mesto Troja,
jež svou polohou vévodilo Hellespontu,
dnes nazývanému Dardanely.
Jelikož tudy vedla jediná námorní trasa na východ,
Troja prosperovala
a stala se pro recké národy lákavou válecnou trofejí.
Trojané nezapomneli na útok Reku, kterí pod vedením Sparty
vyplenili a vypálili mesto jejich predku.
Posílili svou obranu proti prípadným dalším útokum.
Proto novou Troju obehnali
pevnou hradbou a ucinili ji nedobytným útocištem
št'astného lidu, který miloval krásu.
Delní Trojané si na nádvorích
a rušných ulicích užívali života v míru,
jakoby tato bezstarostná éra nemela mít konce.
A zde Aeneas, synovec krále Priama,
krácí do paláce,
kde královská rada vážila budoucnost Troje.
A tak jsme nechali porozumení mezi národy
vytesnit tímto jedem. Trojané propadají klevetám,
obvinují jeden druhého. Vidím jediné rešení.
At' je po tvém. Jdi do Sparty. Jdi kam chceš,
ale nesnaž se uzmout osud Troji.
Jakýpak osud? Žít jako krab v ulite.
Žijeme dobre.
V prístavu vybíráme dane od obchodníku.
Hloupost! Nevypravíme-li obchodní lode, budeme zaostávat.
Všechny prístavy ale patrí nepríteli.
- Mám dost tvého snení. - Pozor, bratre.
Paris te vždy dokázal premoci.
A ty nás premužeš oba.
- Hektore, rekni mu, že je hlupák. - Synové,
hlupák je ten, kdo obrátí debatu v hádku.
Parisi, žehnám tvému plánu plout do Sparty.
Verím ti, že nebudeš žebrat o mír.
Zkusím presvedcit Reky o rozumnosti dohody.
Já bych jim ukázal.
Se stem válecných lodí bych spálil Spartu napadrt'.
Jiste, Polydore, a vyvolal bys nekonecnou válku.
A ty, Hektore, máš jiný cíl
- než vynikat v šermu a boxu? - Ano, muj pane.
Vrh kopí a diskem.
Hektor je dobrý syn.
A dobrý manžel, muj pane. Cožpak to nestací?
Parisova lod' je pripravena.
Schvalují bohové den a hodinu?
Znamení a proroctví jsou až na jednu výjimku príznivá.
Až na jednu nepokojnou knežku.
- Mou dceru. - Nezlob se, Priame.
- Kassandra je chorá. - Je choré mysli.
Povstan, Parisi,
a jdi.
Obávám se, že panna Kassandra má v jedné veci pohríchu pravdu.
Zdá se, že princ Paris uctívá jen jednu bohyni.
- Afroditu. - Nevím, zda vubec neco uctívám.
Ne.
Spíš obdivuji.
Obdivuji krásu mramorové podobizny.
Vyzbrojovat se proti neprátelum nás neucila bohyne krásy,
ale Athéna, bohyne moudrosti
a ochránkyne válecných koní.
Athéna nemá radost
z tvého obdivu k té jedné.
Ani z toho, že podnikáš mírovou misi.
Tak to me asi ten její vzteklý kun zadupe do zeme.
Budiž, muj pane,
má-li to být cena za náš svet bájí.
To neríkej, Parisi.
Bratre, nehledej mír jinde,
dokud jsi neusmíril Athénu.
Kassandricko, má záležitost nesnese odkladu.
Požehnej mi na cestu.
Nemohu. Vidím tvou budoucnost.
Kassandro!
- Kassandro, nechej toho. - Je to pravda, otce.
Co vidím a cítím je pravda.
Jdi, Parisi.
Pojd', Kassandro.
- Pojd' si odpocinout. - Jak bych mohla, matko?
Kéž bych tak mohla žít
bez tohoto utrpení.
Parisi!
Parisi, prosím nechod'!
- Musím ihned vyplout. - Miluješ-li Troju,
neuvaluj na nás tu hruzu.
- A já myslel, že nejvíc miluješ me. - Miluji, ale
ten rámus, ta sílící boure.
Ržání koní, výkriky umírajících.
- Postarejte se o ni. - Má drahá!
Treba to nešlo jinak.
Clovek osud nezvrátí.
Kdepak to jsme? Elysium?
Ani zdaleka. Blíží se Sparta,
krutá zeme, kde si muž usekne ruku, aby prokázal chrabrost.
- Jakpak tam vypadají ženy. - Hlubokomyslný Aenee.
Parisi, myslet hluboce znamená myslet o ženách.
Jsou zdrojem všeho života a mnohé smrti.
- Vládnou osudum mužu. - Mému ne.
Co se deje?
Jen sílí vánek.
Nelíbí se mi, jak je horký.
Nic to není. Nahore pluje jen jeden mrak.
Alou na stežen!
- To je rozkaz! Na stežen! - Spustit plachty!
Princi, lana se zamotala a oni odmítají vyšplhat na stežen.
- Stáhnu je z kuže! - Ne!
Na tyto preludy platí jediný lék.
Ne, princi! Ty ne!
Parisi!
Parisi! Parisi!
Parisi!
Megasi!
Afrodité.
Cože?
Jedna lod' mela smulu.
Tak ona existuje.
- Kdo? - Nejkrásnejší bohyne.
Je to šílenec.
Ale sympatický šílenec.
Jakou jsi mel lod'?
Trojského
- delfína. - Trojan.
Vyprosti jej, Androsi.
At' se trochu ohreje, než ho vydáme vojákum.
Ženské! Proc to máme delat, když pujde pod nuž?
Rychle ho zakryj.
Hledáme svou vládkyni, královnu Sparty.
Prišla na pobreží navštívit chuvu z detství.
- Paní. - Kázala jsem, abych zde nebyla rušena.
Ale kvuli jistým událostem dnes pláž není bezpecná.
Videli cizí lod' prchat pred bourí.
Nešlo ji pronásledovat. Vlny.
Treba byla trojská. Treba vylodila špehy.
Všude vidíš trojské prízraky.
- Ta lod' nebyla prízrak. - Emblém trojského dvora.
Král trvá na tvém okamžitém návratu.
Oznam králi Menelaovi, že o mne Kora skvele pecuje.
Jdi už.
Budiž, má paní.
Andraste!
- Andraste, pomoz nám s tím mužem. - S mužem, paní?
To je zajímavé!
- Nemohu si dovolit skrývat Trojana. - Ano.
Co když je to válecník a jen predstírá. Mej se na pozoru.
Andraste, vecne opatrné ženy v živote mnohé propásnou.
Neprobouzí se.
Ale buší mu srdce.
Dej mu vývar a vydáme ho vojákum.
- To je dobre. - Vždyt' ho zabijí.
- Ríkám, že dobre. - Taky bych to ríkala,
- kdybych byla tak ošklivá jako ty. - Dekuji.
Komu vdecím za šlechetnou záchranu?
Nikomu významnému. Jsem jen otrokyne.
Povez nám o sobe, Trojane.
Rekl jsem, že jsem Trojan?
Pamet' mi selhává.
Vzpomínám si, že jsem te mel za prízrak.
Bohyni.
Drahá Afrodité,
dovol, abych se predstavil.
- Jsem trojský princ Paris. - Nechejme drzostí.
Nejsi sama trochu drzá, otrokyne?
- Zmlkni! Mluvíš s... ...dvorním otrokem, Androsi.
Co na tom záleží?
Mluvím pravdu. Jsem princ Paris.
Pricházím králi nabídnout mírovou smlouvu.
Samozrejme, vy mi neveríte.
Mé doklady
a dary pro spartský dvur.
Má posádka si do zdejšího prístavu netroufne.
Verí, že do mne bohové uhodili bleskem.
Možná ti verím.
More ti zmenilo vzhled, ne však mravy.
Musíš v noci odejít.
Dojdi po pobreží k zátoce, kde kotví fénické lode.
- Ne. Ceká me úkol. - Udelej, co ti ríkám!
Naši vojáci zapíchávají cizince na potkání.
Proc by ti to melo vadit?
Nu což. City otrokyne nejsou duležité.
Alespon pro mne.
Všude jinde by nekdo tak krásný byl královnou.
Trojané by te opevovali.
To by zde král nepovolil.
Protože tvá krása predcí královninu.
Nelíbilo by se jí, co ríkáš.
Znáš ji?
Jsem její majetek a stín.
Vždycky jsem si myslela, že ji znám.
Myslím, že královnu Helenu nikdo dobre nezná,
- ani ona sama. - Ani král ne?
Velká moc nepotrebuje znalost.
Pockej, ptám se jen proto,
- že musím jít do paláce. - Neriskuj to.
Chci být nenápadný. Priprav me.
Jestli mi Menelaos nepomuže, požádám královnu.
To nesmíš!
Kdybys byl starý a ošklivý, treba by ti pomohla.
Ale to ty nejsi.
Pripozdilo se, Androsi. Musíme na trh pro ryby.
Rád. Jestli ho tady najdou vojáci, nechci u toho být.
Mne by to nevadilo.
Musíme zpátky do paláce, Andraste. Jsem tu již dlouho.
Slib mi,
že se znovu setkáme.
Ted' se mužeš vrátit.
Zásoby na zpátecní cestu.
Ty porád doufáš, že do paláce nepujdu?
Více než kdy jindy.
Rectí králové se tam budou radit o válce proti Troji.
Potom jsem si zvolil správný cas.
- Kdy budou zasedat? - Snad zítra.
Ale dnes
jsme jen ty a já.
Pod kouzelným svitem mesíce.
Podívej, co jsem ti prinesla.
Ty moje otrokynko,
nechci, cos ukradla v paláci.
Chci jen to, co z paláce ukradnu sám.
Ne, princi.
Budiž. Pujcím si te.
Ale budeme poctiví.
- Nabídnu královne, že te odkoupím. - To by byla tvá smrt!
Nesmysl.
Vysvetlím jí, že pro me nejsi otrokyne,
ale budoucí trojská princezna.
Pust' me, Parisi.
Neveríš, že bych mohl milovat otrokyni?
Ano, verím.
Mé srdce ti verí a miluje te.
Parisi, patrí ti mé srdce, ale já ti patrit nemohu.
Nesmíš vyhledat královnu ani nikoho v paláci.
Toto musí být naše poslední spolecná chvíle.
Neptej se mne proc.
Ríkej tomu kouzlo nebo sen.
A nikomu se o tom nezminuj.
Vyslyšte našeho hostitele, krále Sparty Menelaa.
- Urcite prijede Odysseus? - Jeho lod' byla kousek za mou.
Velký lthacan odmítá opustit manželku a statek.
Války má dost, nechce opustit pluh.
Až pred nej hodili díte a presvedcili jej, že sláva Recka
je cennejší než klid.
Nechej si slávu. Já si nechám trojské zlato.
Muj díl ne, bratre.
Odysseus, král ithacký!
Zdravím te, príteli. Všechny znáš.
Ajax, princ salaminský. Nestor, král pyloský.
Diomedes, vládce Aetolie.
Jiste znáš mého bratra, mykénského krále Agamemnona.
Bud'te zdrávi, bratri piráti.
Odyssee, plánujeme spravedlivou válku,
válku obranným útokem.
Pekná spravedlnost.
Stavela snad Troja pevnost z lásky k míru?
A co synové Priama?
Polydorus touží po válce, Hektor po výzve!
Paris skvele zachází s lukem i oštepem.
Myslíš, že chtejí mír?
A práve proto nemužeme plánovat bez Achilla.
Nenávidí me i bratra...
Témer tak, jako miluje válku.
Pred pokušením pripojit se k nám
se schoval do bezpecí domu ženy.
Tam jsem ho našel ukrytého pred naléháním
v ženských šatech!
Presvedcil jsi ho?
Ano. Je ve stájích, pripravuje kone.
Achilles, dívka s rumencem.
Pochválím mu jeho krásnou tvár a postavu.
Sám si zatroubí na svuj príchod.
Vzdej mu chválu, Menelae.
Vzdávám ti chválu, Achille.
Hnusíš se mi.
I ty, Agamemnone.
Musíme se však sjednotit,
tak jsem vám prijel velet.
- Velet, Achille? - Jiste.
Se svým prítelem Patroklem.
Už jako deti jsme dokázali sami celit armáde.
- To sotva. - Kdo to rekl?
Já, Ajax.
Muj imitátor.
Odporný lovce slávy.
Napodobit te, musel bych si vzít troje brnení.
Odtud jeho povestná nezranitelnost.
Umlc toho blázna, Menelae.
Radeji bych se jím nedal rozcilovat.
Jeho plet' je ve skutecnosti stejne krehká jako jeho marnivost.
A zvlášt' jeho pata.
- Ani kuži na ní nesnese. - Neperu se chodidly.
Klid, princi. O toho šaška se postarám.
To stací. Musíme zustat jednotní.
Nemožné.
Nikdy jsme nebyli a nikdy nebudeme.
At' mám pripravené kone.
Patrokle, odcházíme.
Nevidím etický duvod pro nájezd na Troju.
- Ani já ne. - Pockat.
Když už mluvíš o etice.
Emblém trojské lodi, slídící u našich brehu.
Nebyl to obchodník, ale lod' krále Priama.
To byla má lod', pane.
Jsem Paris trojský.
- Ty jsi král Menelaos? - Ano.
Omlouvám se za svuj odev, boure mne smetla pres palubu.
Naštestí mi toto setkání reckých králu
ulehcuje úkol.
- Jak jsi vedel, že jsme tady? - Žádám o shovívavost, pane.
Nemusím vás navštevovat jednotlive,
odmítnete-li trojský mír, jehož jsem poslem.
- Cože? - Troja neplánuje válku?
Pleteš se, Menelae.
Tak dost, nebo prijdeš o trojskou korist.
- Kde se tu bere tenhle? - Prišel do paláce.
- Meli jste ho vyslechnout. - Rušíte radu!
- Vyslechnete jej. - To je naše vec.
Je to nejaký tulák. Podívejte se na ty hadry.
Takoví vtipálkové sem casto zavítají.
A vždy neco zajímavého umejí.
Tak co umíš ty, krome predstírání?
Snažím se dosáhnout nemožného.
Pestní remínky!
Je-li to Paris, musí s nimi umet zacházet.
- Skvelé, bratre. - Slyšel jsi Ajaxe, Achille?
Je znaven cestou.
Achilles si nevybudoval povest praním s detmi.
Sparta je, synu, hadí hnízdo.
- Vidím, že nejsi... - Jestli ho to uráží,
- muže odejít. - Ne.
Mel jsem konec koncu šírit civilizaci.
Musím ale trvat na dohode.
Vyhraju-li souboj, uveríte, že jsem Paris a vyslechnete si
podmínky mírové smlouvy?
Ano, pokud ješte budeš mít hlavu na krku.
Parisi!
Milý Trojane, presvedcil jsi mne jako Spart'an: Odvahou.
Pri pomyšlení na Ajaxe mne odvaha témer opustila.
Odpocin si.
Zítra si promluvíme
o tvých cestách a dobrodružstvích
a kouzlu, které mne nutí ríkat ti príteli.
Troja bude Sparte prítelem.
Alphee, najdi pokoj pro hosta.
A Alphee,
Trojané prý mají dobrý vkus.
Najdi mu otrokyni. At' je krásná.
V tvém paláci je jedna otrokyne, které budu rád otrokem.
Menelae!
Vcera jsi projevil prání predstavit mi hosty.
S potešením.
Helena, královna Sparty, žena Menelaova.
Predstavuji ti Parise, trojského prince.
Co zde hledáš, Trojane?
Studuješ naši kulturu?
Ano, paní. Umení sebezáchovy.
Trojská neomalenost!
S tvým dovolením
prijmu Reky v príhodnejší chvíli.
Má paní se prý odpoledne chovala vskutku jako Spart'anka.
Mé srdce se chovalo jako blázen.
Menelaos ho jiste slyšel bít.
Propust' služebníky.
Mužeš odejít.
- Ven! - Nevzpomínáš?
Ten muž je hluchonemý.
Co ríkáš tomu Trojanovi?
- Sám jsi videl, co mu ríkám. - Ano, videl.
Alespon tomuhle.
Na co si to se mnou hraješ?
Je to na tobe videt, Heleno. Na nem taky.
Mluv jasne. Jestli jsem se provinila, potrestej me,
ale cizince nemužeš jednou rukou vítat a druhou bít!
Najednou máme rádi Trojany?
Mohl bych s ním udelat vecí. Treba ho vrátit
s poopravenou tvárí.
Nebo jej držet jako rukojmí a chtít výkupné.
Zdálo se mi, že si beru krále.
- Vzala sis krále. - Vzala jsem si lupice.
Proc sis ho brala? Proc sis ho brala?
Když král bere korist, neokrádá.
Když zabíjí, nevraždí. Koná spravedlnost.
Jako Spart'an.
Já tomu rozumím. Ty ne.
Rozumím dost.
Potom znej své místo v paláci!
Už jsi ho nekdy videla. Priznej se.
Mlcení te prozrazuje.
Tajne jsi opustila palác. Priznej se. Ty ho znáš.
Mlcíš jako vždy. Jsem tvuj manžel, a ty pro me nemáš slova.
- Ne. - Rekni mi "manželi".
Rekni mi "manželi".
Tolika zpusoby mohu skoncovat s tím tvým Trojanem.
Andraste.
Jsem otrokyne pro trojského prince.
Královnina služebná?
Král mi narídil bavit hosty.
Pekný recký zvyk. Ale host? Ani neví, že je vezen.
Mám prikázáno, aby se to nedozvedel.
Musí ti sám král porucit, abys me pustil?
Dochází mu trpelivost.
Mám mu vzkázat, cos rekl?
Pust' se do díla, ty nezbednice.
Mela bys ležet.
To ano, ale...
Paní te poslala, abys mne ošálila.
Nikoli. Abych ti pomohla uprchnout.
Uprchnout?
Ti dva vojáci na stráži
mi také pomohou?
Jsi zajatec. Král te chce mucit.
Musíš rychle pryc. Vrat' se k rybárovi.
Ukážu ti cestu.
Muj dobrý prítel Menelaos.
- Hlídají dvere. - Jakou mám tedy šanci?
Helena te chce prevléci za kupce.
Každý pozná, že jsi princ.
- Vojáci. - Rybári!
- Prosím? - Rybári!
Ano?
- Co chceš? - Pohár vína.
- Hrdla nám vyprahla vánkem. - Koro, prines mech.
Kapitán je hlupák. Myslí, že bude plavat?
Už je hluboko v lese.
Vezmi si to s sebou.
Jdi a nezapomen, nahore jsou vojáci.
Zkus jít po skále pod útesem.
Jdi do zátoky za veží. Odvezou te tam na lod'.
Necht' te nesou Merkurova krídla.
Proc otálíš?
Jen bláznivá nadeje.
- Myslel jsem, že prijde. - Sem?
Poslala ti šaty,
zarídila ti fénickou lod'. Co ješte chceš, Trojane?
Vlastne jsem ji neocekával.
- Jen jsem doufal. - Zapomen na to.
Kdyby ji tady nekdo poznal...
Já vím.
Kéž bych ti mohl splatit tvou laskavost.
A rekni královne,
že bude vévodit všem mým snum.
Pockej!
Lod' ješte není v zátoce.
Heleno.
Andraste, jsi volná.
- Odejdi co nejdále od Sparty. - Paní.
Vyjasnila jsi to Adelfovi?
- Už je daleko. - Vydej se tedy na cestu.
Svoboda má nekdy krátký život.
Jdi. Pospeš si.
Heleno.
Helena je královna.
Ta, kterou jsi myslel, že znáš, byla bezejmenná.
Tomu neverím.
- Ona mi pomohla uprchnout. - Ne.
Byla to královna nenávidící krutost.
Udelala by to pro každého otroka.
Chápu.
Je to královna, která prichází ríci toto.
Nikdy nezapomene na šlechetného Parise.
Prispeje svým dílem a odvrátí náš národ od války.
- Nejsi ze Sparty. - Jsem.
Dcera krále provdaná za Spart'ana.
Nenávidelas ho.
Nenávidím útlak a nejsem zde jediná.
Musíme to prežít jako Spart'ané.
Musí nás chápat.
Chápou.
Pro mne jsi Spartou ty, ne Menelaos.
Reknu otci, že nadeje nepohasla. Reknu v Troji, co jsem videl.
Rozpory vládcu neschopných ospravedlnit válku.
A rozpory Spart'anu.
Nedelej si starosti. Králové celou noc hýrili.
Ta, kterou jsem miloval, je skutecná.
Ano.
Bohové nekdy mení i ty nejchrabrejší úmysly.
Jsou laskaví. Nebudu o nich pochybovat.
Ach, Heleno.
Dokud patríš Menelaovi, jsi otrokem.
Osvobod' se. Odjed' se mnou do Troji.
Což mám znicit nadeji na mír, kterou si odvážíš?
Ne.
Kdyby padl byt' jediný Trojan, neuspel jsem.
Odpust' mi, Heleno.
Jsi jako dve ženy a obe jste moudré a dobré.
Já jsem jako dva muži.
Jeden je snad dobrý,
ten druhý špatný.
Jeden je muž.
Druhý, myslím, jen chlapec.
Necht' jím provždy zustane. Nenechej jej zestárnout, Parisi.
Heleno!
Lod'.
Musím odejít.
Takoví jsou bohové,
dávají jednou rukou, berou obema.
Ach ne, to není sbohem.
I za morem budeš se mnou.
A ty se mnou.
A porád mladý, Parisi, pamatuj.
Vzpomínky jsou vecne mladé.
Stuj!
Stuj, Trojane.
- Má paní, prosím... - Pošli lucištníky pryc.
Prosím, vyhnete se nebezpecí.
Netroufneš si. Zemreš.
O víc než o život neprijdu. Jestli ho pustím, zemru.
Ticho!
Heleno!
Heleno! Heleno!
- Lžeš. Je tady. - Ne.
- Je tam. Rozbijte zámky! - Rozrazte je.
Rozrazte je.
Je to pravda.
Trojan unesl Helenu.
Odvezl ji.
Silou, proti její vuli.
Jak bojovala, jak zbytecne volala o pomoc!
Meli jsme sice neshody, ale byla moje žena.
Je to ješte významnejší.
Je to útok na všechny Rekyne.
Hanba pro všechny recké národy.
Do lodí! Pronásledujte je.
Odyssee, proc sedíš? Musí mi ji vrátit.
- Ted' ne, Menelae. Pozdeji. - Ne. Ted' hned!
Což mne nepodporíš?
Menelae, získáme ji zpet a s ní všechny trojské trofeje.
Ale musíš vyckat.
Obrátíme se na všechna recká mesta.
Rekové se sjednotí ve válce cti.
V budoucnu se jí tak bude ríkat.
Já to ríkám ted'.
Trojský princ si vyžádal válku, ne mír.
Odyssee,
jiste souhlasíš, že je mou povinností nám velet.
Velet?
Velet muže jen Achilles.
Mám svatou povinnost velet a pomstít drahého bratra.
Dobrá, Agamemnone. Budu te následovat.
A radit ti, co delat. Jako vždy.
Já presvedcím citlivého Achilla
úžasným príbehem
o obrovských zásobách trojského zlata.
Nechci poklady. Budu zabíjet.
To my všichni, bratre.
Budeme bránit tvou cest.
Kdo je to?
Nevím, ale o jejich zlate neco vím.
Sparta je minulost, Heleno.
Troja je pred námi.
Jak nám tam budou ríkat?
Žena, která opustila manžela.
Princ, který se stal zlodejem.
Cím jiným mužeme být?
Zamilovaným párem.
Proti celému svetu, bude-li treba.
Kdybych to mohla vyjednat s bohy,
uprchli bychom z tohoto sveta
a nikdy nikde nepristáli.
Krásný sen, ale nekde pristát musíme.
Parisi, znám ostrov Pelagos.
More nám dá obživu.
A blízko studny ve vesnici jsou domecky.
Pojed'me tam.
Nemohu. Muj puvod mne zavazuje.
Paris, Priamuv syn, dedic odpovednosti.
Já bych byla opustila všechna království sveta.
- Ale ty... - Heleno,
pokud pred tím utecu, náš život uvadne.
Zkrehne a rozmetá jej každá boure.
Ne, Parisi.
Odpust' mi.
Zapomínám, že jsi žena, ne bohyne.
Kapitáne!
- Znáš ostrov Pelagos? - Je daleko, na jih
- pres Kythirskou úžinu. - Pluj tedy na jih.
- Kapitáne! - Prosím?
Rozhodli jsme se jinak.
Pluj severne k Troji.
- Co se deje? - To musíš videt, Aenee.
Pockej.
Aenee, zavolej královnu.
Parisi!
Predstavím ti bratry.
Hektor, Polydorus. Vyprável jsem ti o nich.
Jsi díte štesteny. Kdybys padl do temné jámy,
vynesl bys z ní svetlo.
Vždycky umel prekvapit.
Rád vidím, že ses ujal jiného úkolu,
který lépe odpovídá tvému umu.
Pojd'.
- Aenee! - Parisi!
- Mel jsem mít víru.
Velký Zeus by jej nenechal umrít
- a s ním nadeji na mír. - Je to zázrak.
Vyprávej, Parisi.
Tady je ten zázrak.
Nebýt jí, nikdy bych už nespatril Troju.
Tvá záchrana vyžadovala obrovskou sílu.
Jak to zvládlo tak krehké stvorení?
Vyckej s otázkami.
Má za sebou težkou zkoušku. Nechci o tom v její prítomnosti hovorit.
Stací, že jsi nám vrátila syna, drahá.
Vítej, díte.
Parisi, zavolej komorného. At' jí pripraví pohodlí.
Mužeš nám o všem vyprávet pozdeji.
Rozkaz, otce.
Muj bratr zjevne ztratil dvorní mravy.
Jak ti mužeme ríkat, paní?
- Jmenuji se... - Jmenuje se smrt.
- Kassandro! - Odpust' jí. Je chorá.
Pockej.
Co jsi chtela ríci?
Jsem Helena, královna Sparty.
Manželka krále Menelaa?
- Už ne. - Bohyne krásy Afrodité
sestoupila v lidském tele.
Uvalí na nás pohromu, již jsem predvídala.
Její jméno bude napsáno ohnem. Helena.
Helena Trojská.
Znovu mi zachránila život,
riskujíc pritom vlastní. Nemohl jsem ji
ponechat Spart'anum na milost.
Znepokojil jsem te, otce.
Doufám však, že v naší vzájemné náklonnosti
mne budeš soudit spravedlive.
Nikdy bych neveril, že k tomu dojde.
Ne skrze tohoto syna,
který se mnou sdílel nadeji na vecný mír,
který mi jej slíbil. A co jsi prinesl?
Zneuctení.
Sjednotil jsi Reky.
Zažehl jsi ohen, který je proti nám spojí.
Priplují kvuli tomu k našim brehum.
To ti udelá radost.
Budeš se zodpovídat za smrt mnoha dobrých Trojanu.
Vsadil jsi príliš na náš cit.
Parisi,
pošli ji zpet do Sparty a usmir se s Menelaem.
Nikdy ji nepošlu pryc.
- Odmítáš rozumné slovo? - Má láska nevyznává logiku.
Muže si zvolit jen mezi Trojou a Pelagosem.
Helena chtela jet na Pelagos,
ale já jsem te musel varovat.
Ona mela odvahu jet se mnou.
Ale mela pravdu.
Troja nemá srdce. Musíme ho najít jinde.
Zbabelec se vyhýbá bitve?
- Prestupuješ bratrská práva. - A ty se vysmíváš
všem trojským povinnostem.
Už se stalo.
Zustan nebo odejdi. Na tom nezáleží.
- Už se neuvidíme. - Priame!
Prived'te do poradní místnosti správce skladu zbraní a obilí.
Chci, aby posoudili schopnost Troji ustát obležení.
Parisi, nekdy jsem témer zapomnela, že mám i jiné deti,
že mohou zemrít.
Osud, Parisi. Osud.
Prokleje te každá Trojanka, která má syna nebo muže.
Neboj se bratre, válka treba vycistí vzduch.
Tebe dokáže rozjitrit jenom válka.
Drž se mi z cesty, nebo se jí nedožiješ.
- Aenee! - Mužeš jít.
Lod', na které jste pripluli je porád v prístavu.
Muj vozataj te tam vezme.
Chápu.
Preješ-li si, paní, zarídím královskou družinu.
Ne, nebudu zdržovat.
Pockejte na nás.
Muj vuz bude na nádvorí.
Zdá se, že Athéna je mocná.
- Vrátím-li se k Menelaovi... - Ne.
Pelagos?
Ano, odvezu te na Pelagos.
Rekl jsi, že pokud uteceš, náš život uvadne.
Také jsem rekl, že budeš v Troji št'astná.
Parisi, rozkriklo se to.
- Nenesou kvetiny. - Rychle, než prijdou na nádvorí.
Dokud se budou bavit, nepujdou tam.
- Vezmi Helenu do prístavu. - Neukazuj se jim.
- Doved'te ji na lod'. - Parisi!
Ty pse!
To máme válcit pro tvou zábavu?
Mí chrabrí Trojané,
budete tak srdnatí pred armádou Sparty
jako pred jednou Spart'ankou?
Obstojíte v boji každý sám za sebe,
nebo jste chrabrí jenom v úkrytu davu?
Jdete domu a zpytujte svedomí, Trojané,
nebot' odpoved' na toto musí prijít už brzy.
- Ted' mužeš bezpecne odejít. - Bez tebe?
Dnes jsem dosáhl urcitého vítezství. Nemohu o nej prijít, Heleno.
Bez tebe to nebude Pelagos.
Existuje vždy jeden ostrov, kde nám boure neublíží.
Je všude tam, kde jsme spolu, Parisi.
- Zde? - Ano, i zde.
V Troji se šírí zprávy, že Rekové vypraví
armádu nevídané moci. Troja se pripravovala na válku.
Majáky nikdy nezachytily tolik lodí.
- Nevadí. Jsme pripraveni. - Stovky.
- Je jich nespocet. - 500, 600, možná více.
- Pres tisíc lodí. - Spocítáme jim to.
A oni nám? Aenee, prived' je. At' vidí.
Ano, muj pane.
Rychleji. Rychleji.
- Vidíš, cos zpusobil? - Otce.
Tvá tvár poslala na more tisíc lodí.